Jäklar!
Helvete!
Ni får era papper om jag får låna 100 francs.
- Låna? Lämna tillbaka dem sen? - Jag skiter i stålarna och fotona.
Javisst, ja. Fotot. Det är ni, när ni var liten.
9 år. 27 kilo.
Ni var vacker redan då.
Om jag får det räcker det med 10 000.
Okej.
- Vad? Kan ni ta det igen? - Var och när?
I tunnelbanan, ikväll klockan tio. Passar det?
Ansträng er inte. Har ni papperen?
- Gick det lätt att hitta? - Utan problem. Har ni papperen?
- Tack, jag älskar det här fotot. - Papperen!
Ni är hård mot mig. Jag var glad att vi får träffas på ett lugnt ställe.
Nu tänker ni bara på papperen och förstör allt.
Det är ni som har förstört allt. Måste ni spränga kassaskåp?
Jag gillar inte kassaskåp.
Jag gillar inte er humor.
Är det här humor? Vi sa 10 000.
Avgifterna har höjts.
Tack för att ni kom.
Mitt kontor är oigenkännligt. Bilen är i bitar. Räcker inte det?
Varför bjöd ni mig till festen?
- Jag tyckte att ni var... - Men inte längre?
Jag tycker om er men ni är outhärdlig.
Ni är vacker i klänningen och era smycken.
Tack.
- Ni är fortfarande rufsig i håret. - Ska ni säga.
- Får jag träffa er igen? - Det tror jag inte.
Det tror jag.
Stanna!
Fred!
Det är ingen fara. Leta där borta!
Hur står det till, monsieur Roland?
Ge mig boken.
- Det är rullskridskoåkaren igen! - Ja, som alltid.
- Han gör 11 brott i veckan. - För ni statistik nu?
- Ja. - Är det vad ni får betalt för?
- Monsieur Roland... - Hämta en kaffe istället!
- Vilka jobbar ikväll? - Batman och Robin.
De bästa.
- God kväll, kommissarien. - Tjenare.
Hallå? Det är Fred.
Väcker jag er?
- Ursäkta. Jag ville tala med er. - Det här är inte klokt.
Vad är det ni vill ha av mig?
Vill ni veta hur långt jag kan gå? Att jag bryter samman?
- Jag vill bara prata. Det är allt. - Klockan två på morgonen?
- Ja. - Varsågod.
- Vilket är ditt förnamn? - Hélèna.
Hélèna.
Jag älskar er.
- Var det han? - Ja.
- Har det hänt nåt nytt? - Ja. Han säger att han älskar mig.
Är någon där?
Vem är ni?
Fred.
- Vad gör du där? - Semester.
- Kan du åka lite mindre fort? - Nej. Här kan man inte stanna.
Varför?
Jag gillar inte det här kvarteret.
Vänta på mig. Jag orkar inte mer.
Hur kom ni ända hit?
Jag bara hamnade här.
Hej, då.
Du vet inte hur man gör sig av med såna här?
Du är inte vidare diskret, du.
Hej, Gros Bill.
Hej.
Det är en polare.
Han har lite problem. - Visa honom.
Han har tappat bort killen som i den andra änden.
Det är de här musklerna du borde spänna.
Det var trevligt här.
Eller hur?
Visa honom nu.
Kom hit.
Toppen, Gros Bill. Toppen.
- Jag är hungrig. - Ska du ha mat också?
- Vad gör du här? - Det kan man verkligen fråga sig.
- Kan jag anförtro dig något? - Nej, men gör det ändå.
- Jag skriver om tunnelbanan. - Visst. Med handbojor?
Ja. De stör inte.
- Vem var det på fotot? - Min fru.
Så du är gift?
Nej. Vi är förlovade.
Vart ska du med flaskorna?
Jag ska hälsa på en kille som fyller år. Följer du med?
Jag älskar födelsedagar.
- Du kom, ändå! - Kan jag ta med en kompis?
Grattis på födelsedagen.
Tjenare, Gros Bill.
- Känner du honom? - Lägg av!
- Du har talang. - Tack.
- Vad är det där för en? - En reporter.
Jag har en sångare. En riktig sångare.
Jag sätter ihop en grupp med honom. Det här har han skrivit.
- När ringde han igen? - Klockan fyra på morgonen.
- Sa han inget om pengarna? - Nej.
Han sa att han skulle ge er papperen men ville först träffa er, ensam.
Vad gör ni här, då?
Hur kan man bo i ett sånt här kyffe?
Aldrig sol. Det är inget vidare.
Det muntrar väl upp med lite ljus?
Det här rensar magen.
Vilken klädsel.
Få se om du kan hitta din lycka.
Sån där kan du inte se ut. Du ser ut som en turist.
- Mademoiselle? - Madame. Goddag.
Jag söker kommissarie Gesberg.
Det är personligt.
Han är inte här just nu komma nog tillbaka.
- Vill ni vänta på hans kontor? - Ja tack.
- Är du redan uppe? - Javisst.
- Kavajen klär dig verkligen. - Tycker du?
Jag vill prata med dig om nåt som kanske intresserar dig.
- Ska vi ta det över en kaffe? - Ja.
- Kaffe? - Nu vaknar han!
Varje fredag kommer två vakter från centralkassan.
De tar tunnelbanan till nästa station.
Då är det för sent att göra nåt. Men...
men på perrongen väntar de alltid nån minut.
Då kan man knycka den. Du rånar dem.
Du tar väskan med sedlar och sticker genom tunneln.
Det är enkelt att hitta ut. Jag känner tunnlarna utan och innan.
Vad tycker du? Det vore väl nåt?
Kan du sluta med det där en stund?
- Har du en puffra? - Ja.
Får jag se den.
Tre kulor?
Du är väl försiktig?
Fattar du, att ta en sån väska och säga: "Rör ni er skjuter jag!"
Rör dig inte, säger jag! Stanna där.
Du är rädd. Det är jag är också. Rädd att skottet går av.
Jag har handsvett. Det vore synd. Bäst att undvika det.
Snacka inte skit.
Sluta! Vi är trötta på ditt smattrande.
Vilken envis jäkel!
- Vad är det? - Det är bruden jag snodde väskan för.
- Varför valde du henne? - Jag tar det som passerar.
Fröken?
Polisintendent? Han har stigit i graderna.
Hur mår den käre Lorenzini?
Det är en vän till min man. Jag känner honom inte.
Det ska ni inte vara ledsen för. Varför är ni här?
Kommissarien!
- Jag vill titta på en sak. - Gör det, då.
Berätta allt.
Den här vägen.
Stanna här. Jag hämtar någon.
- Ursäkta. - Vad är det nu?
Monsieur Batman. Det gäller en stöldanmälan.
Rullskridskoåkaren? Jag kommer.
Hämta då kaffe på vägen!
- En kaffe, madame? - Ja. Men godare en den förra.
Jag har klagat på det i ett halvår. - Seså, sätt fart nu!
Goddag.
Jaha...
Ni ska fylla i det här formuläret.
Skriv efternamn och förnamn.
Skriv vad ni hade i väskan, på ett ungefär.
Här beskriver ni hur de gick till.
Skriv sen under.
Två kopior, för jag har slut på karbonpapper.
Tror ni att jag får väskan tillbaka?
När det gäller väskan vet jag inte. Men killen...
En dag tar vi honom! Fyll i formuläret. Jag kommer snart.
Han ser trevlig ut.
Fotot togs under mottagningen.
Jag antar att han fortfarande är klädd så.
Vi ska leta efter honom.
En man i smoking i tunnelbanan är lätt att hitta.
Den är stor. Till och med vi går vilse ibland.
Kan ni ge mig era koordinater?
- Ni har inte skrivit under. - Ursäkta.
Så fort vi vet nåt hör vi av oss.
Tack. Adjö, då.
God kväll.
Batman?
Haffar ni den här typen ska ni ta hit honom.
Batman här.
Chefen, det är Batman.
"Yes."
Rullskridskoåkaren är framför mig. Vad ska jag göra?
- Följ efter honom. - Tack, chefen.
Hör du mig, Robin?
Jag behöver folk. Förbindelsegången. Riktning Vincennes.
Jag skuggar rullskridskoåkaren.
- Jag skickar Antoine och Gérard. - Hitta några andra!
Jag har tappat kontakten.
Stanna.
Nu är han fast.
Sprid ut er.
Där bakom. Sprid ut er.
Jävlar!
- Han passerade över... - Jävlar!
Förbannat!
Ni nöjer er inte med att tappa bort honom en gång, utan två.
Ni är en ynkrygg. Ynkrygg!
En liten bukett, fröken?
Vänta på mig några minuter.
Hur står det till?
- Vi går och tar en drink. - Jag jobbar.
Annars blir jag förolämpad.
Kan ni lämna oss i fem minuter?
Det finns aldrig nåt att öppna med.
Du är välutrustad, ser jag.
Vilken fin kostym. Vad är det för material?
- Räv. - Roligt.
Den passar dig bra. Rätt storlek, eller hur?
Vad tror du att han har för storlek?
En liten 42:a
- När köpte du kostymen? - I morse.
- Är säljaren kvar i trakten? - Jag vet inte. Är det viktigt?
Tror du att jag lämnar kontoret för att röra på benen?
- Vad har han gjort? - Dumheter. Vill du ha detaljer?
Nej. Jag försöker bara konversera.
Har du rullskridskoåkarens nya adress?
- Jag har inte sett honom på en vecka. - Skräddarens adress, då?
Honom har jag bara träffat en gång. Jag känner honom inte.
Det där är irriterande.
Sånt gör mig nervös.
Jag blir arg för minsta småsak. Jag kan till och med bli otrevlig.
Det händer att jag missbrukar min makt. Visst är det hemskt?
Våldet som slumrar i var och en av oss.
Det blinda våldet. Förödande.
Bara en sak kan lugna mig.
Jag låter irritationen gå ut över första bästa.
Den förste som kommer i min väg.
- Livet är hårt, eller hur? - Jag känner inte killen.
Vi sågs i morse och han sålde sin kostym.
Rullskridskoåkaren tar hand om honom.
- Och var är han? - Jag vet inte.
Allvarligt.
Jag ska hjälpa er. Så mycket jag kan.
Det är bra.
Jag ska hålla mig så lugn som möjligt.
En till?
Ni måste betala för jag ska stänga.
- Förlåt mig. - Förbannat!
- Ni kan väl se er för! - Jag är verkligen ledsen.
Ni blöder ur näsan.
- Vad har ni här att göra? - Jag har gått vilse.
Sover du så här dags?
- Får jag presentera... vad hette ni? - Hélèna.
Fred.
Jag heter Jean-Louis.
- Vill ni ha en skvätt whisky? - Ja, tack.
Vad jobbar ni med, monsieur Fred?
Jag sätter ihop en grupp. En musikgrupp.
Intressant.
Tack.
Jag antar att ni är sångaren.
Jag kan inte sjunga.
Jag råkade ut för en olycka som liten.
En bilolycka.
Det var min pappa som...
slog vad om att han kunde åka under en lastbil med sin DS.
Han vann.
Jag låg fem timmar på operationsbordet.
Fem månader på sjukhus. Fem år utan att kunna säga ett ord.
Olyckan skedde på min femårsdag. Lustigt vad?
Det är siffrornas lag. 5 hela tiden.
Sedan den dagen älskar jag födelsedagar.
Jag drar. Dina historier gör mig deppig.
Går ni aldrig på bio?
- Jo. - Upp med händerna!
Jag är glad över att få träffa er.
Jag också. Var är papperen?
- I min smoking. - Var är den?
Där uppe... hos en kompis. Han har en musikaffär.
Sätt på den och för in armen bakom lådan.
Är ni besatt av handbojor?
Jag släpper dem när jag har papperen.
Duar vi varandra nu?
Hélèna? Trodde ni på olyckshistorian?
Nej.
- Är det din affär? - Ja.
- Det gäller Fred. - Fred?
Er vän, som anförtrodde smokingen till er.
Han har inte lämnat kvar något.
- Tack, Gros Bill. - Sluta med dumheterna nu.
Jag vet.
Jag förstår ingenting.
- Tycker ni att det är roligt? - Nej, men...
Vi går och dricker kaffe.
Jag ger er tre sekunder. Ett...
Vilken misär.
Lägg undan leksaken. Den har du ingen nytta av här.
Man skjuter inte på en blomsterförsäljare.
Som ni ser ut!
Har man sett på maken! Fettfläckar, dessutom.
- Jag ska få den tvättad åt er. - Nej, tack.
Känner ni Fred? Den blonde, som var där?
Det är en gammal polare. Vi har känt varandra i åratal.
Är han alltid sån?
- Vad vet ni om honom? - Praktiskt taget ingenting.
Fantastiskt. Inga känslor, ingen vänskap.
Lite passion. Ni förstår varandra perfekt.
En liten bukett?
Vad sysslar hon med? Det här är inte sant!
Det är stängt. Rör på påkarna. Stick. Det är slut.
Nu går ni hem.
- Vad sysslar du med? - Jag håller flickan sällskap.
- Du snor min whisky. - Din dåliga whisky? Aldrig.
Har ni bråkat klart?
Lägg en i badkaret, åt blommorna. Själva blomman ska vara nedåt.
Varsågod.
- Stick nu. Stick! - Han är charmerande.
Jag lämnar väskan, om ni får problem. Mademoiselle.
Mina herrar.
Den idioten dricker allt jag har. Sen finns inget att bjuda på.
Fortsätter det flyttar jag.
Kan man inte äta nånstans? Jag dör av hunger.
Vad väntar du på?
Hämta mig i baren i entrén vid åtta... eller nio.
Vi ses i morgon.
Mitt foto har ni redan.
- Vad har ni tänkt ut för nåt? - Inget.
Era ögon har ändrat färg.
Tycker ni inte om det?
Nej.
Ert ansikte har ändrat färg. Det strålar om er.
Man skulle inte kunna tro att papperen intresserade er.
Det är kanske mig som ni är intresserad av.
Ja.
- Är det mig ni vill ha? - Ja.
Ni får mig inte.
Ska vi dansa?
- Varför är det er jag älskar? - För att jag är underbar.
- Varför älskar inte ni mig? - För att jag inte orkar.
- Är ni lat? - Förskräckligt.
- Vem lagar mat hos er? - Kokerskan.
- Vem sköter hemmet? - Städhjälpen.
Och kärleken?
Tillåter ni?
- Tjenare! - Fattas bara att han kommer.
Vem är hon?
- Vem är hon? - Askungen.
Din Askungen har en så här lång revolver i väskan.
Det är hennes trollspö.
Goddag. - En kaffe, tack.
Er man väntar där borta.
Ni kunde väl inte låta bli?
- Sovit gott? - Var ska jag börja?
Från början.
Jag mötte en kille.
- En liten croissant? En bit paj? - Nej, tack.
Vi har pudding, men ingen äter.
Jag träffade honom framför huset.
Jag hade handlat för födelsedagen och han hjälpte mig med paketen.
Han verkade trevlig. Jag bjöd honom till födelsedagsfesten.
Och han spränger kassaskåpet på din födelsedag.
Ja.
- Han lämnade tillbaka innehållet. - Men inte papperen.
- Han har tappat bort dem. - Vi fick det här i morse.
"GÖR I ORDNING 50 MILJONER I SMÅSEDLAR "...
"OM NI VILL SE ERA PAPPER IGEN."
"INSTRUKTIONER KOMMER. FRED."
Är du nöjd nu?
Jag är en fattig flicka som räddats ur hyreskasernen av en rik man.
Du kväver mig med dina pengar.
Du krossar mig. Jag behöver luft.
Jag bedrog dig inte i natt. Jag hade inte ens lust att göra det.
Jag tittade på fyrverkerier.
Det känns bra.
För jag har fått nog av ditt liv.
Av dina knep och dina leenden.
Jag har till och med fått nog av dina pengar.
Varför skiljer du dig inte? - Hur mycket är jag skyldig?
Jean?
Ta hand om den unge mannen. Och det snabbt.
Vi ska på middag ikväll. Var klar klockan åtta.
- Du skulle kunna le lite. - Då vill jag bara kräkas.
Vad föredrar du?
- Vad är det för frisyr? - Mohikan.
- Ugh! - Hur står det till?
- Raymond, kom hit. - Raymond!
Affärer... Du är så fin. Har ni varit på Rivieran?
Det gjorde ni rätt i. I Paris har det regnat. Får jag ta kappan?
- Nej! - Fryser ni?
Nej! Jag vill inte stanna.
Hon sa att han är en buse.
Jag svarade rent instinktivt...
- Brigitte... - och jag sa: "Lilla vän...
du är på rätt spår...
- Vilken klass går du i nu? - Jag går sista året.
- Och dagen därpå... - Stopp!
Berätta det för er granne, för jag skiter i era dumheter.
Älskling, vad är det?
- Är det nåt problem, madame Kerman? - Nej.
Jag sa bara till er fru att jag skiter i hennes struntprat.
- Be honom om ursäkt. - Ursäkt?
Varför då?
För att stå ut med hans fru i tre timmar?
Byt plats med mig så får du se hur roligt vi har det.
Lämna bordet omedelbart.
Herr prefekt. Er middag är värdelös.
Er kåk är värdelös och jag skiter i er allihopa.
God kväll.
Jag antar att ni väntar på kommissarien.
Jag vet inte om han kommer tillbaka ikväll.
Men ni kan tala med mig. Jag är hans högra arm.
- Känner ni till Quimper? - Ja.
- Och Saint-Raphaël? - På Rivieran, ja.
Jag förlorade mitt pass på den sträckan.
Ni tappade passet mellan Quimper och Saint-Raphaël?
Just det. Jag vet att det inte är ert område.
- Men kommissarien talade väl om er. - Jaså?
Det blir inte lätt.
Vad har ni för bil?
- En liten bukett? - Ser jag ut att vilja köpa blommor?
Nej, men ni ser ut att vänta på någon.
Enligt min åsikt får ni vänta länge.
- Vad kostar era buketter? - 20 francs. Plus en liten calvados.
Toppen. - René. En dubbel calvados.
- God kväll. - God kväll, kommissarien.
Damen har förlorat sitt pass mellan Quimper och Saint-Raphaël.
- Hon åkte bil, och... - Två kaffe.
- Har ni något nytt? - Ja.
50 miljoner. Det är bäst att betala direkt så som priset går upp.
Och männen som är efter honom...
för att skjuta honom. Som i en västernfilm.
Eftersom ni är sheriff vore det bäst om ni hittade honom först.
Bäst för vem?
För alla.
För om ni inte ingriper...
blir stationen ett slagfält.
- Hur många har han efter sig? - Ett tiotal.
Med lite tur hittar de honom inte före morgondagen.
De stänger om 20 minuter.
Vi får hoppas det.
Upp med er, era ynkryggar!
Sprid er.
Vi håller ihop.
Mina herrar. Här är Paul. Sångaren.
Här är Jean-Claude på gitarr.
Emile på slagverk.
Trummisen som inte säger vad han heter.
Herr Saxofon.
Och den odräglige Erico, kompositör och basist.
Sätt dig ned.
Chefen! Jag har hittat hans gömställe. Se vad jag hittade!
Han är aldrig där!
Så kan ni inte göra!
Polis. Handbojor. Fängelse.
Era papper, tack.
Era papper?
Förbannade skit!
- Spärra av hela nivå två. - Robin här.
- Har ni sett någon? - Ingen.
Det är okej.
Det finns bara en kvar.
Identitetskontroll.
Gör ert jobb.
- Jag såg inte trappsteget. - Jag blir galen på dig.
Jakten är avslutad.
Dig blir jag galen på. Galen!
Hallå!
- Är han där? Påven. - Vem?
Inte vet jag var han är. Jag har bara sett kommissarien.
Fårskalle.
Batman. Ni har gett mig fina rullskridskor.
Det var snällt. Då har jag två.
Jag kommer att bli en stjärna på rullskridskor.
Har du läst breven?
Du svarar när han talar till dig!
Monsieur Batman.
Vill ni vara så vänlig att hämta en liten kaffe åt mig.
Med en skvätt mjölk och två sockerbitar.
Vilken galning.
- Min näsa är ömtålig. - Det skulle du ha sagt.
Är ni nöjd nu? Det är lätt att skratta nu.
Du har skrattat åt oss i åtta månader.
Han har försökt sätta dit dig i åtta månader. Tänk dig själv.
Var snodde du breven?
Jag hittade dem i en korridor.
"Gör i ordning 50 miljoner i småsedlar om ni vill se era papper."
"Andra instruktioner följer." Undertecknat Fred.
- Jag heter inte Fred. - Inte jag heller.
Det är kommissarie Gesberg. Får jag tala med madame Kerman?
Hur är läget?
- Sa vi inte 10 000. - Du får resten när jag har honom.
Det gillar jag inte alls.
- Det är din käft jag inte gillar. - Ta det försiktigt.
Försiktigt. Vi ska väl inte bråka över 5 000 francs?
Ser du telefonen på väggen? Klockan är 18.00.
Klockan 19.15 lyfter du på luren. Då har du adressen till din turist.
Idiot.
Jag ska gå ut och ringa. Ge mig dina glasögon!
50-50.
Okej.
Enligt mig borde en av oss ta av glasögonen.
Rör er inte!
Har du barn hemma?
Och din fru väntar på dig?
Stäng dörrarna! Stäng!
Åk iväg!
Tryck upp dina 5 000 francs i röven!
Hej, kompis.
Vad sysslar han med? Vi har bråttom.
Var är konserten? Vi kan åka före.
- Jag vet inte var det är. - Han måste väl fixa några småsaker.
Där kommer han.
Förlåt mig.
- Vi var oroliga. - Ursäkta.
- Vart ska vi? - Ingenstans. Vi spelar där.
Kallar du det spellokal?
Ska vi rigga upp, eller?
Vilket skräp.
Tack, kommissarien.
- Det har varit ett rån i tunnelbanan. - Än sen?
- Ska du inte gå dit? - Okej. Jag går dit.
Sätt fart, då.
- Vad gör ni åt Fred? - Fred irriterar mig.
Ni letar upp honom, hittar honom och får honom att lyfta.
Det är Batman. Det var ett rån på perrongen.
De kanske har gömt sig. Jag kanske frågar några förbipasserande.
Visa lite initiativ! Ni får sätta in kravallpolisen.
- Då gör jag det. - Än är det inte slut.
Fyll i det här. Efternamn, förnamn och så vidare.
Beskriv det borttappade föremålet och skriv under.
- Var är de andra? - I logen.
Har de inte talat om det?
Konserten är inställd.
- Har inte teknikerna sagt nåt? - Var är monsieur Lemoine?
Det är andra gången det händer. Man utnyttjar inte folk så.
Det var det vi sa, han och jag.
Varsågod. Som ersättning för besväret.
Med våra ursäkter.
- Var är monsieur Lemoine? - Är du dum?
Idag lyssnar du. I morgon är det dags.
- Är det bra så? - Vänta.
- Går det bra med en check? - Inga problem.
Får jag fråga en sak?
Älskar du mig lite grann?
Jag ringer snart.